![](https://uploads.publishwall.si/imgsmedium_2/2015/08/15/publishwall_resized_1439644097_2803769.jpg)
...
Toliko bi rada povedala gospa, pa ji napredovala bolezen ni omogočala. Ljudje ob njej so skušali slišati njene neslišne besede. Posebej še potem, ko ji bolezen ni dala več možnosti, da bi sama hodila in sama poskrbela za izpolnitev osnovnih želja in potreb …
Nekega dne je ena od osebja »slišala« eno gospejino željo! Razumela je, da si silno želi popiti malo šampanjca! Seveda ji bodo to omogočili, zakaj pa ne! Kmalu bodo prazniki, le par dni je še do tedaj! In tedaj bodo posebej za to gospo odprli steklenico šampanjca!
Sestra Eva pove to Hani.
»Saj ji boš ti dala, kajne? Si misliš, kako bo gospa vesela!«
Ne le gospa, tudi Hana je presrečna, da sme sodelovati pri tem praznovanju, in to na tak poseben način!
Popoldne se zberejo v gospejini sobi, gospa žari v obraz, ko vidi, kaj se dogaja. »Brat« Miha odpira steklenico, gospa gleda in se prav očitno veseli. Tako malo drobnih veselij ji je še mogoče pokloniti!
Steklenica je odprta, šampanjec nalijejo v prave kozarce, tudi za gospo je kozarec na peclju! Najprej nalijejo za gospo. Nazdravijo, Hana drži gospejino roko, tako da nazdravi tudi bolnica. Zapojejo. Gospa poje z očmi!
Bolnica srka iz gobice, ki je na palčki. Drugače ne bi mogla. Željno in hvaležno pije drobcene požirke.
Potem se utrujena oddihuje, hvaležna za pozornost, ki ji je polepšala dan.
Aug 15, 2015